-Jag trodde att du skulle satsa. -Det skakade vid 210.
-Vad är du rädd för? -Det var snabbt!
-Vad sägs, kan vi dra till El Mirage? -Du och dina rekordböcker.
Fixa skakningarna, de skapar nog luftmotstånd.
Du vet mycket om bilar för att inte vara bilägare.
Vi behöver bara några hundra dollar till ett släp och lite delar.
Och öl och soppa.
Bil från O'Hare-flygplatsen till frukost med Sears Roebucks vice VD.
Sen Chicago Ad Club. Lunch 12:30, föredra 13:30.
-Jag översatte talet till svinlatin. -Det var ett skämt.
-Och? -Jo...
Jag har ordnat så att paketet levereras till er svit på Stanhope.
-Vilket paket? -Det från Kanada med allt bagage.
-Hon känner till Marie! -Hon är Megans mamma.
Då lämnar jag er.
-Måste jag? -Ja.
-Jag har tråkiga nyheter, raring. -Är han död?
Don? Nej. Det tror jag inte.
-Det hade vi nog fått veta. -Å.
Men vår hemliga plan har avslöjats.
De vet att jag inte behöver två sekreterare.
-Jag hoppas att han har det bättre. -Han är inte död, säg inte så.
Det finns många ställen som är bättre än det här.
Jag skriver rekommendationer. Du klarar dig.
Jag gör ju det.
Det var Del Monte, Roman Meal och Diamond Walnuts. Bon appetite.
Samtliga konton har lagts ut.
Och fråga inte mer om SO Research and Engineering - det är slut.
Varför lyftes vi från Chevalier? Sa Ted nåt om det?
Ted är inte creative director, kontot las på Davids grupp.
-Vet David att man lyft oss? -Det finns jobb så att det räcker.
Ni har fyra bra konton, sätt fart.
-Har du tid, Lorraine? -Inte egentligen.
-Varför har vi lyfts från Chevalier? -Riley tog över och har favoriter.
-Jag trodde att David ville ha oss. -Tydligen inte.
-Känner han till det? -Ska jag hälsa att du är missnöjd?
Vet du vad? Ring David!
Vi kan gå och hälsa på - han vill säkert kavla upp ärmarna!
Visst, du får kontot!
Tack så mycket!
-Du hängde upp mina jeans. -Jag vill ha en man att ta hand om.
Plånboken trillade väl inte ut?
-Vad ska det betyda? -Ska jag se efter?
Jag ville kanske veta vem du var. Alla tror att du är från Detroit.
Lämnade du kvar nåt åt mig?
Har du aldrig betalt för det?
Det har jag, och det ska jag. Men jag ser helst att det är frivilligt.
Ta upp handväskan.
-Du kunde ha bett mig. -Det har aldrig funkat förr.
Vems ring är det?
Den du tänkte stjäla?
Tack ska du ha.
Vi åker i morgon, vi hinner hem före vykorten.
Men det står "Key West" på dem.
-Vem ger dig kokain på födelsedagen? -Min forne kollega. Sista skriket.
Vi sa att vi skulle pröva allt.
Visst.
Man sniffar det visst från en nagel.
Min tur.
Oj, det tog fort. Det känns som om nån kom med väldigt goda nyheter.
-Vi skulle alltid kunna ha det så här. -Du gillar bara att förleda mig!
Inte kokainet. Jag menar att ta tillvara allt vi har. Allt du har.
-Du borde skämmas bort. -Jag kan inte skämmas bort mer.
Som jag levt i New York vet man knappt när semestern började.
Kevin börjar snart skolan och ni måste ha ett enda hem, men varför i New York?
Det finns bra skolor överallt, och du hatar din mamma.
Du är snål mot dig själv - den där pyttelägenheten? Vi kan bo i bergen.
På landet. Både och!
-Har du letat hus? -Det är en hobby.
Jag försöker säga att jag vill att du tillåter dig att ha en framtid med mig.
-Vill du att vi gifter oss? -Visst. Om du vill det.
Men ditt liv känns klart eftersatt, fast du kan göra vad som helst av det.
Utsikten är fantastisk!
-Måste vi gifta oss? -Fan heller!
Som jag vill ha dig nu!
-Förlåt, jag blev försenad. -Nej, förlåt mig.
Samsonite spelas in i morgon och de ändrar allt.
-Det blir bara du och Harry till lunch. -Blir det min avskedspresent?
-Vad mer har du fått? -Flickorna blev sentimentala.
Sarah bakade kakor. Och det här...är en kaktus.
-Vad har den med Kansas att göra? -Vet inte.
Vill du ha den? Jag har en femåring.
-Kom. Jag är utsvulten. -Hon kan inte. Hon har arbete.
-Vet du vem jag skulle ha lunchat med? -Nån höjdare?
-Är inget heligt längre? -Ta några kakor. Vi ses vid hissen.
Han låter som om vi var De tre musketörerna. Vi har aldrig lunchat.
Jag vill bara säga att jag är jätteglad för din skull.
Alla kommer att sakna dig. Utom de som hatar dig för ditt fina jobb.
Du sköter dig bra. Fortsätt såhär, så är du creative director 1980.
Gud, det låter så avlägset.
Det blir så, jag lovar. En dag lär folk skryta med att de jobbat med dig.
-Vad ska jag svara på det? -Vet inte. Ingen har sagt så till mig.
Bara en sån sak.
Jag kommer tillbaka. Håll saken vid liv.
-Så du är i Utah? -Jag skickade ett klipp.
De slog hastighetsrekordet på land i Bonneville.
1 001 km/h i en bil som såg ut som en raket.
-Sally? -Fint att du har kul.
Ledsen, jag är klar med skolan.
-Jag måste sluta. -Vänta...vad är det för fel?
Ingenting.
Pojkproblem?
-Jag får inte berätta. -Vadå?
-Mamma är döende. -Hon är hypokondriker, ta det lugnt.
Hör på nu: hon har lungcancer. Läkarna har gett henne ett halvår till.
Va?
Hon vill inte att du ska få veta, men jag tänkte...
Nej, du gjorde rätt. Jag kommer hem.
Jag berättar för att hon vill att Gene och Bobby ska bo med morbror William.
-Ni ska bo med mig, jag lovar. -Låt mig prata klart!
Jag har tänkt mer på det här än vad du gjort.
Du måste säga att det vore bäst att de stannar hos Henry.
-Nej! -Det kommer att bli svårt nog för dem.
De behöver dela säng och skola.
-Det är vuxna som bestämmer sånt. -Inser du att jag sviker mitt löfte?!
Jag är inte melodramatisk. Ta mig på allvar, är du snäll.
Jag måste sluta. Jag kan inte prata mer.
Vänta lite, Sally!
Francis.
Jag har ett BA-samtal till Betty Francis från Donald Draper.
Det är jag, koppla fram honom.
Hej, Don. Vill du inte ha pojkarna?
Nej. Du vet väl att jag pratar med Sally?
-Naturligtvis. -Jag kommer hem.
-Det gör du inte alls! -Jag vill vara där, barnen behöver mig.
Jag vill inte oroa dem. Det är min ensak.
Jag ville inte ens berätta för henne. Men folk kan inte hålla tyst.
Du ska inte behöva oroa dig för dem, de ska bo hos mig. Du behöver inte fråga.
Det tänkte jag inte göra. Låt inte din stolthet komma i vägen för min önskan.
Jag är ju deras far!
Vad de framförallt behöver här i livet är en kvinna, en vanlig familj.
Det blir bäst för dem att bo hos min bror och Judy.
-Det har du inte rätt att avgöra. -Vad ska jag göra?
Då kan du ju fortsätta att träffa dem precis lika mycket som nu.
Nej, vänta - när sågs ni sist?
Jag visste inte, Betty.
Jag uppskattar dina avsikter, det gör jag verkligen.
Men jag tänker inte slösa min sista tid i livet på att gräla om det här.
Jag vill hålla allt så normalt det går. Och i det ingår att du inte är här.
Birdy...
Jag vet.
Jag måste lägga på.
-Vi hörs snart. -Okej.
Jag skaffar ett glas åt dig.
-Hur var det i Florida? -Frestande.
Jag antar att du behöll adressboken när du slutade?
Kan jag få smaka på vinet först?
Du ser bedårande ut.
Tack. Vad vill du?
Samtliga avdelningar på Dow måste göra en film till säljarnas riksmöte.
Och vårt manus kom just. Jag somnade på sidan två - av 30!
-Hur lång är filmen? -Producenten super och måste ersättas.
-Minns du vem som gjorde "Bird's Eye"? -Jag har nog hans nummer nånstans.
50 000 dollar för åtta minuter. En bra producent kan ta hälften-
-men måste ordna manus och regi, klart igår.
Plast och Förpackning får inte slå mig igen!
Lugn, med den budgeten får du tio personer till jobbet.
-Härligt! Hur mår familjen? -Toppen! Hur är det med Eddie?
Han är lite konstig, jag tror faktiskt att det är nåt fel på honom.
Kom in!
Vi kan inte be honom om pengar i det skicket.
Don! Du måste inte följa med, men du lovade att stötta oss.
Kommer, kommer.
Ska vi packa åt dig?
Klart. Släpp av mig i Los Angeles.
Hej, stormogulen! Jag tänkte att vi kunde träffas på lunch.
Kul att höra av dig! Jag trodde att du glömt bort mig.
-Vad sägs om slutet av nästa vecka? -Tidigare. Hur ser helgen ut?
-Vill du verkligen umgås? -Jo, jag sprang ju på Ken...
Hur mår han? Hälsade du från mig? Nej, varför skulle du göra det?
Dow behöver ett manus i går till en film.
Du kan kunden och vi tänkte på dig båda två.
-Jag hinner inte frilansa. -1 200 dollar för tio sidor manus.
Jösses. Ja, vad gör man inte för en vän?
Vi kan prata när jag lämnar av researchen. Inte på firman, så klart.
Naturligtvis.
-Dick! -Hejsan.
-Vad gör du här? Hur hittade du mig? -Jag var i LA. Ringde dina föräldrar.
Jaha, och varför skickade de hit dig?
De sa inget mer än var du bodde. Patty var arg för att jag gett dig pengar.
-Det var mer än hon gjorde. -Har du sprit? Det blev bara öl i natt.
Slå dig ned. Jag sätter på kaffe.
-Hur lever livet? -Långsamt. Jag har gått i pension.
Jag reser runt. Ville se hur du har det. Träffa lillen.
Skitsnack! Flögs du in från en fyllcell för att ge mig dåligt samvete?!
Absolut inte. Vad har hänt?
Han är inte här. Han bor med Ronnies föräldrar. Hans pappa.
Jag förstår.
Jo, jag tänkte dessutom...
...att du borde ha den här. Megan och jag är...
-Det var tråkigt att höra. -Anna ville att du skulle ha den.
-Kom igen, vad ska jag med den till? -Sälj den, då.
-Är det grejen, behöver du pengar? -Tack för att du försöker hjälpa mig.
Men det är nog du som är illa ute.
Det har hänt en massa.
Du kan sova här. Jag ska bort ett tag.
Jag vill inte vara till besvär. Det räcker om jag får duscha och raka mig.
-Vart ska du? -Uppför kusten. Till nåt slags retreat.
Du kan väl vila lite? Jag fixar lite käk.
Visst.
Försöker du ta livet av mig?
Jag försöker att göra dig lycklig. Det var så vi sa.
-Du Maurier - de smakar "le skit". -Jag saknar dem.
Synd...du är klar med Kanada.
Mina barn bor där. Du kommer att trivas.
-Bara jag slipper träffa han, den där. -Stackaren insåg att han vill ha mig.
Har du träffat Emile? Jag hoppas att du sa att det är för sent.
Det är inte din ensak.
-Låg du med honom?! -Skrik inte, vi är inte gifta.
-Ni skulle skiljas, inte träffas! -Du tänker lämna mig för sekreteraren!
-Vet du vad "slag under bältet" är? -Vad gör jag när du försvinner?
Jag får svälta och vandra Manhattans gator med min lilla resväska!
-Med en dollar på fickan! -Jag fattade bara "resväska"!
-Skrik långsammare eller på engelska! -Du bor på hotell. Skaffa nån annan.
-Va? -Ut! Sov på soffan, TV:n är där.
Den är din vän.
Du ska följa med.
-Hej, Genie. -Hej, Sally.
-Jag visste inte att du skulle komma. -Jag saknade er. Tog tåget.
-Kommer det att hända nu? -Vadå?
-Gå och titta på TV, Gene. -Nej.
Gå!
-Var är de? -Henry är på jobbet. Hon vilar.
Hon orkar inget annat. Jag vet inte vad hon tror att jag tror-
-men jag hörde allt innan de slutade gräla.
Jag vet inte hur långt hon har kvar, men jag har släppt Madrid.
Det kommer hon inte att gilla.
-Vad har hänt här? Det luktar brand. -Jag skulle göra kvällsmat.
Ta fram stekpannan så visar jag hur man gör.
-Det är nån här. -Det är mer gemensamt så.
Solhälsningen är i gryningen, med yoga och tai chi. Tyst måltid 07:00.
Seminariet börjar 09:00. Vila nu. Det kommer att bli så fint i morgon.
Du är väldigt generös.
Vad är det här?
"Psykoteknik"? "Ångest- och stresskontroll"?
-"Skilsmässa - en kreativ upplevelse"? -Var öppen, du kan må bättre.
Hon tog emot pengar, det är ett gott tecken.
Godnatt, Dick.
-Se upp, han är lite kladdig. -Jag fick pannkaka.
-Har du tid? -Javisst.
Jag har uppdaterat testamentet, och sen Margaret gått förlorad-
-fördelar jag merparten av mina tillgångar mellan Ellery och...
-Roger... -Du vill inte ärva, men det är hans.
Det får inte bli pinsamt att en kollega låter din son ärva en förmögenhet.
-Doktorn kanske...? -Han fick tvillingar med en sköterska.
Vad honom anbelangar finns inte Kevin. Han vet inget, han är bara hemsk.
Killen du dolt för mig, då?
Richard är världsvan.
-Det är en dyr revirmarkering. -Va? Nej.
Jag har bara tänkt att man når en fas i livet som innebär sluttampen.
-Är du sjuk? Allt väl? -I nuläget, ja. Men jag ska gifta mig.
Ja, de har korta kjolar på McCann.
Jag träffade henne via Megan Draper. Hon är gammal nog att vara hennes mor.
Hon är faktiskt hennes mor.
-Helt enastående! Vilken röra! -Underligt nog bryr sig ingen!
Nån lyckades visst tajma det rätt till slut.
Går du med på det?
Om du verkligen vill göra så här tänker jag inte säga emot.
Det vore en lättnad att veta att den fine lille pojken är trygg.
Bra.
Kom här!
Rika spoling.
Det är visst just vad han är.
Tack.
-Jag vill inte lämna väskan i rummet. -Var öppen.
Kom.
Just det, bara gå runt i rummet.
Inget mål. Inget syfte.
Förutom att röra benen.
Bra. Stanna.
Se på personen närmast dig.
Vad får den personen dig att känna?
Hitta ett sätt att ordlöst kommunicera din känsla till den andra.
Känns kramar ärligt?
-Så trevligt att ses. -Detsamma.
Det var inte bara därför jag kom.
Kan vi få två Bloody Mary?
-Jösses, jävlar! -Det är bara toppen på isberget.
Är det bra eller dåligt?
Jeff Dole har bett mig att producera två jobb till. Båda behöver manus.
Och när Ken drog din idé fick han företagspresentationen.
-Han har en budget på 60 000 dollar. -Jag har redan ett krävande jobb.
Har du ett kontrakt?
-Jag trodde att du skulle sola nu. -Jag har solat.
Men jag insåg hur lätt det vore att skapa ett produktionsbolag på det här.
Och jag kan anställa manusfolk.
-Vänta lite... -"Harris-Olson".
Det måste till två namn för att det ska låta seriöst.
Menar du allvar?
Kan vi få tala avskilt?
Vi behöver inte svara inför nån, det blir vår skapelse med våra namn på.
Det är väldigt smickrande.
Nå?
Jag vet inte.
Jag förstår inte din tvekan. Hur kan du jobba på det där stället?
Det är ett stort beslut.
Tänk på saken, men jag behöver nån innan helgen.
-En kompanjon? -Manusförfattare.
Kompanjonskapet är vikt för dig.
Du behöver inte berätta varför du kommit hit.
Säg bara hur det känns här och nu?
Det känns som om alla fördömer mig.
Och hur känns det att säga det?
Som om jag är en liten flicka inför mina föräldrar.
Som de ser på mig nu.
Som om jag bara ställer till det.
"Du borde inte ha hoppat av skolan."
"Du borde inte ha umgåtts med det kräket."
"Du borde inte ha blivit med barn, du borde ha älskat modersrollen."
-Livet är fullt av "Borden". -Jo.
Men jag begick ett misstag och vill bara ordna upp allt nu.
-Så att du kan vara med ditt barn? -Va? Nej!
Där ser du, de fördömer mig.
Berätta för Angie hur de kändes att höra henne säga så.
Du fick mig att känna mig liten och obetydlig, Angie.
Det jag känner när jag hör berättas om ditt barn är sorg.
Min mor lämnade oss, och ditt barn kommer livet ut att stirra på dörren-
-i väntan på att du ska komma in.
Får jag berätta hur det här får mig att känna?
-Strunta i dem! -För dig är allt bara på skoj, va?
Du uppfostrades inte i ett kristet hem, du vet inte hur folk blir när de tror.
Det är ju sant, skulle jag inte vilja höra sanningen?
Jag kan hjälpa dig. Jag kan flytta till Los Angeles.
Vad håller du på med? Du dyker upp med en släktklenod-
-men vi är inte släkt, vad är det med dig?
Jag råkar veta hur folk tänker.
Du kan lägga det här bakom dig. Det blir bara lättare under resans gång.
Å, Dick...där har du nog inte rätt.
Jag måste vila. Vi ses efter kvällsmaten.
-Jag tänker dra. -Och jag tänker titta på väggarna.
Tänker du inte jobba kan jag försöka komma ifatt?
Trivs du här?
Jovars, det tar sig.
Joan vill starta ett företag. Hon vill bli producent.
Med mig som kompanjon.
-Å. -Lät det inte bra?
Jag kan få namnskylt på dörren. Bli min egen.
-Det är inget bra skäl. -Tror du att vi misslyckas?
Nej. Du har en unik begåvning, sluta att stirra dig blind på vad andra har.
-Du tror inte att jag klarar det. -Jag sa motsatsen!
Du gillar tanken på att bli chef. Jobba för en producent? Det är inte din sak!
-Du saknar drivkraft! -Jag är nöjd med att vara skicklig!
-Jag har inget att bevisa. -Så säger bara en misslyckad.
Jag hoppas att du är riktigt full. För du behöver en ursäkt för det där.
Stan...
Det finns mer än arbete här i livet.
Kaffe!
-Är kusten klar? -Vem trodde du att jag talade med?
Jag skulle kunna sluka dussinet ägg.
Jag fick just veta att jag inte kan i eftermiddag.
-Jag vill bara visa dig en båt. -Det låter härligt.
-Men Jeffrey pratar om Nathans korvar. -Coney Island? Vi kan ta en heldag.
Det är ett affärsmöte.
-För att du startat ett företag? -Vi får se.
-Vad håller du på med? -Bara några små projekt.
-Vill du inte vara med mig? -Så klart!
Men det verkar finnas utrymme att skapa nåt.
Det kommer att ta all din tid, ork och uppmärksamhet.
-Så är det inte alls. -Jodå, jag har gjort det.
Och stortrivdes.
Jag vill vara med dig, och inte hoppas att du misslyckas så att det blir så.
-Vill du gifta dig? Vi kan gifta oss. -Nej, jag vill inte tillbaka dit.
Det här kan bli annorlunda, vi är andra människor. Jag vill ha dig i mitt liv.
Du vill verkligen svara, eller hur?
Nej, men jag borde nog göra det.
Du beter dig som om det är nåt du råkar ut för - men du fattar ju ett beslut.
Jag kan inte bara stänga av den delen av mig.
Jag skulle inte drömma om att tvinga dig att välja.
När nåt är fel är det alltid fel.
Joan Harris. Ett ögonblick, tack.
Vänta, Richard. Nu är du fånig.
Lycka till, Joan.
Hej, Jeff - ursäkta dröjsmålet.
-Har du sett till Stephanie? -Hon stack för några timmar sen.
-Sa hon vart hon skulle? -Jag tänkte inte på att fråga åt dig.
Hur tar jag mig härifrån? Min vän tog bilen.
Vi kan ordna bil och förare med några dagars varsel.
Man kan lifta. Fast då lär man bli stående, tack vare Charles Manson.
Tusan.
Du kan säkert åka med nån till veckoslutet. Allt är betalt.
Folk bara kommer och går utan att säga adjö?
Jag beklagar, men folk får komma och gå som de vill.
BA-samtal till Peggy Olsen från Donald Draper.
Koppla fram honom.
-Var tusan är du?! -Nånstans i Kalifornien.
Inser du hur arga alla är?
Rasade allt ihop utan mig?
Det är inte det - du bara stack! Folk har oroat sig!
Vad har du hållit på med?!
Jag vet inte... Ingen aning.
Jag vet att du får nog av saker och flyr.
Men...du kan komma hem.
Vart då?
McCann tar tillbaka dig direkt. Vill du inte jobba med Coca-Cola?
Jag kan inte. Jag kommer inte härifrån.
Don? Kom hem!
Jag har rört till allt.
Jag är inte den du tror jag är.
Hör på nu, Don: vad har du gjort som är så hemskt?
Jag har brutit alla mina löften.
Skämt ut mitt barn.
Tog en annan mans namn.
Men gjorde ingenting av det.
Det är inte sant!
Jag ringde bara för att jag... insåg att jag inte tog farväl av dig.
Du borde nog inte vara ensam just nu.
Jag har folk omkring mig. Det var fint att höra din röst. Vi ses snart.
Vänta!
-Rizzo. -Det är jag.
-Vad vill du? -Jag la just på med Don.
Allvarligt? Var tusan är han?!
Kalifornien, men han sa inte var. Jag är riktigt orolig för honom.
Han brukar göra så, och kommer alltid tillbaka. Han klarar sig.
Du hörde inte vad han sa, han var så rörig.
Du måste släppa honom - du behöver inte sluta att bry dig.
Förlåt för de där trista sakerna jag sa. Jag tycker inte så.
Du kommer att gå långt vad du än gör.
Du har nog rätt. Alltså, jag tänker stanna här.
-Bra, för jag vill inte att du slutar. -Varför sa du inte det?
För varenda gång vi ses ansikte mot ansikte vill jag strypa dig!
Och så saknar jag dig när jag gått-
-och så ringer jag dig och hittar den jag vill tala med.
-Så är det inte! -Jag vet inte vad det är.
Men inför dig får jag fram nåt fruktansvärt.
Jag tänker på hur du kom in i mitt liv och hur du drev mig till vansinne.
Och nu vet jag inte vad jag ska ta mig till, för jag vill bara vara med dig.
Va? Vad sa du?
Jag vill vara med dig.
Jag älskar dig.
Va?
Jag älskar dig, Peggy.
Å, Gud...
Jag tyckte väl att det var det du sa.
Jag...jag vet inte vad jag ska säga.
Jag kan nästan inte andas.
Jag tänker ju inte på dig.
Alltså, det gör jag ju, hela tiden.
För att du finns där.
Och här.
Och du får allt att bli bra. Alltid.
Oavsett vad.
Det måste ju vara så.
Du har ju alltid rätt.
Helt otroligt.
Jag tror att jag älskar dig också.
Det gör jag!
Stan?
Är du kvar?
Stan?
Vad sa du?
Jag älskar dig.
Väntar du på ett telefonsamtal?
Va?
Går du på nåt?
Vet du vad? Kom med mig på mitt seminarium.
Jag kan inte röra mig.
Såklart att du kan. Jag är sen.
Jag vill inte komma in ensam.
Jag känner väl att jag hade mina fixeringar...
...och att hon hade sina.
Men en av oss var villig att mildra konflikten.
Vad sägs om att börja med det nästa gång?
Jag heter Leonard, och jag vet inte om jag är så värst komplicerad.
Så jag borde väl trivas bättre.
Minns du vad jag sa till Daniel om "borde"?
Det funkar ju får honom, han är intressant.
Men jag har aldrig varit intressant för nån.
Jag jobbar på kontor.
Folk passerar förbi min plats och jag vet att de inte ser mig.
Så kommer jag hem och ser på min fru och mina barn...
De tittar inte upp när jag slår mig ned.
Hur känns det att säga så?
Jag vet inte. Det är som om ingen bryr sig om att jag åkt.
De borde älska mig. Det gör de kanske.
Men...jag vet inte ens vad det är.
Man går hela livet och tycker sig sakna nåt, att folk inte ger en det.
Sen inser man att de försöker.
Men att man inte vet vad "det" är.
Jag drömde att jag låg på en hylla i kylskåpet.
Nån stänger och ljuset släcks.
Och jag vet att alla sitter där och äter.
Och sen öppnar de dörren och man ser att de ler.
De är glada att se en.
Men de kanske inte ser rakt på en. De kanske inte väljer en.
Så stängs dörren igen.
Ljuset släcks.
Välkomna ombord!
Holloway-Harris, vad kan jag stå till tjänst med? Javisst, här är Joan.
Joan.
-Se på dem! En dag är de som vi. -Ja, i morgon.
Två hummer och en flaska champagne åt min mor, tack.
Moder Sol, vi hälsar dig.
Vi är tacksamma för jordens gåvor.
Med den nya dagen kommer nytt hopp.
Liven vi levt, livet vi ännu inte levt.
En ny dag. Nya tankar.
Ett nytt jag.
Aommm...
Översättning: Henrik Brandendorff www.ordiovision.com